SEDMORICA VELIČANSTVENIH
Hrvatska obrada: LJUBO POSAVEC
Tata!
Sotero, prijatelju moj! Kako si?
Imaš li nešto za piće?
Ne mogu ti opisati koliko mi je drago što vidim ovo selo.
Santos!
Toliko toga se promijenilo u vanjskom svijetu.
Ljudi više nemaju obzira jedni prema drugima.
A ženska odjeća... Sramota!
Cigaru!
A...religija? Iznenadio bi se
kada bi vidio da ni ona više nije kao što je bila.
Prošlog mjeseca smo bili u San Huanu. Bogat grad... Sjedni!
Bogat grad, blagoslovljen od svemogućeg, velika crkva!
Ne kao ova. Crkvica sa svećenikom, koji dolazi dvaput u godini.
Velika. Misliš da je bilo zlatnih svjećnjaka i darova?
Znaš li što smo našli?
Bakarni svjećnjaci, a u kutijama za prilog skoro ništa.
Uzeli smo ih, svejedno.
Znam da smo uzeli!
Objašnjavam mu koliko malo vjere ima danas.
To mogu i sam vidjeti.
Ništa ti ne vidiš!
Kako bi tebi bilo, da nosiš moj teret?
Da budeš kao dobar otac da bi nahranio gladne ljude?
Pištolji, streljivo... Znaš li koliko to košta?
Vremena s dobrim ulovima su nestala.
Nema više konja, stoke, zlata, plodova s drveta... Nema više!
Sada lovim s ucjenjenom glavom i konopcem oko vrata.
Vratit ću se.
Dosta!
Uzet ćemo ostalo kada se vratimo.
Jako volim ovo selo.
Znam, svi vi imate probleme... - Ubojico! Lopove!
Rafael! Rafael!
Ubio si mog Rafaela!
Glupan!
Razgovarat ćemo o ovome, uskoro.
Uvijek uživam kad čujem vijesti od mog dobrog prijatelja Sotera.
Možda kada se vratim, ha? Adios!
Pomozite mi ga odnijeti.
Ako nas bude pokušao još jednom pokrasti,
morat ćemo mu se suprotstaviti pod svaku cijenu!
Napustiti dolinu! To moramo napraviti.
I da živimo negdje drugdje?
I da ponesemo kuće s nama? I farme?
Možemo sakriti malo hrane. - Od Calvera?
On nam nikad ne odnese svu hranu.
Ostavi nam da preživimo. - I to je nešto.
Možemo ga zamoliti da nam ostavi malo više.
Ne. To će ga još više naljutiti.
Bolje da ništa ne radimo. - Moramo nešto učiniti.
Kao Rafael? Ne pričaj gluposti.
Radimo cijelo ljeto, a ambari su nam prazni.
Moramo nešto poduzeti!
Moramo nešto poduzeti. - Ali što?
Ne znam...
Pitat ćemo starca. On zna.
Borite se. Morate se boriti. Borite se!
S mačetama i golim rukama protiv pušaka?
Kupite puške. - Da kupimo?
Idite na granicu. Tamo ima puno pušaka.
A odakle nam novac?
Prodajte ovo i pokušajte skupiti još nešto.
I da ih imamo, nemamo hrabrosti. Mi znamo samo orati i sijati, ali ubijati ne znamo.
Onda naučite pucati. Ili umrite!
Čekao sam vas.
Napravio si dobar posao. - Žao mi je, neće biti sahrane.
Zašto? - Grob je iskopan...
A i pokojnik je u sanduku, ali sahrane neće biti.
Zar nisam dovoljno platio? - Nije novac problem.
Za 20 dolara ću sahraniti i cijelo selo.
Ali sahrane neće biti. - Ma, vidi ti to?
Ja ga želim sahraniti i ti to želiš, a da on može pričati,
i on bi se složio. To ti je dosta za sahranu.
Slušajte, vi reagirate kao kršćanin, ali jednostavno ne razumijete...
Slušaj, ne tražim nikakvu propovijed.
Ja sam trgovački putnik, i prodajem ženske korzete.
Išao sam ulicom i taj čovjek je pao ispred mene.
Dva sata poslije toga, nitko ni prstom nije mrdnuo.
Ja radim ono, što bi svaki pristojan čovjek napravio.
Henry, hajdemo u kočiju. - Pričekaj malo!
Taj čovjek treba biti pokopan i to brzo.
Ja bih ga sahranio, ali u gradu ima onih kojima se to ne sviđa.
Kako im se ne sviđa?
Kažu da nije podoban da se tamo sahrani.
Na Bud Hillu? - Pa tamo nema nikog drugog osim
ubojica, prljavih i bijednih pijanaca.
I dobit će još jednog eksluzivnog gosta.
Da, ali samo bijelaca, prijatelju. A stari Sam...
On je bio Indijanac. - Nek' sam proklet!
Do sada si trebao samo biti mrtav da bi bio sahranjen na Bud Hillu.
Od kada je tako? - Od kada je grad civiliziran.
Što da radim, momci. Ni meni se ne sviđa.
Prema svima sam se ophodio isto.
U tom slučaju vozi! - Ne mogu. Kočijaš me je napustio.
I on je u tome? - Pa, ako mu se radi o glavi, da.
Nađi nekog drugog! - Neće nitko.
Ako je samo to u pitanju, ja ću voziti kočiju.
Mogu li dobiti pušku na posudbu?
Svakako.
Hej, čekaj malo! Za tu kočiju sam dao 840 dolara!
Nema takve u cijelom okrugu. Ne mogu je dati dvojici stranaca koji će pucati.
Ja ću platiti štetu. - Samo da vidim ovo.
Evo, i ja ću dati.
Ne bih se htio voziti s praznom puškom.
Vozi, prijatelju.
Nov si u gradu? - Da.
Odakle si? - Dodge. A ti?
Thumbstone.
Ima li nečeg interesantnog tamo? - Ne. A u Thumbstoneu?
Ništa posebno. Ljudi su zarđali tamo.
Svuda je isto. - Ljubitelji Indijanaca!
Polako. Samo viče. Tek dolazimo do gore.
Nešto drugo me brine. Da ne ostanemo tamo.
Dolazi nam s lijeva.
Mislim da ne.
Prozor na drugom katu. Zavjesa se pomakla.
Nije mi na nišanu. Da dođemo bliže.
Zakačilo te? - Ne.
Samo, ovo je bila dobra cigara.
Hej momci, zašto se ne vratite natrag da izbjegnete nevolje?
Uskoro...
Delegacija za doček se približava.
Stani! Da si odmah stao!
Nešto nije u redu?
Okreni kočiju i vrati se dolje.
Treba mi šest ljudi ovdje.
Dečki, ja plaćam rundu za sve!
Hej, želim vas častiti pićem. I vašeg prijatelja također.
Zahvaljujem.
Odakle si?
Kuda ideš?
Hvala za besplatan show. - Zahvaljujem.
Stvarno je bilo uzbudljivo!
I sto godina da živim neću to zaboraviti.
Henry, kočija polazi! - Dobro, dobro.
Čekaj samo da Flora čuje za ovo. Ni riječi mi neće povjerovati.
Henry, kočija! Požuri!
Evo, zadrži ovo.
Gdje si se uputio? - Na jug, možda. A ti?
Ja sam odavde. - Ima li neke akcije ovdje?
Da, piće iz onog bara, ako ga probaš.
E, pa vidimo se.
Reci...kako se zoveš? - Vin. A ti?
Chris.
Da?
Mislimo da ste čovjek kome možemo vjerovati.
Zahvaljujem vam. - Željeli bismo da nam pomognete.
Postoji jedan čovjek, Calvera... - Lopov, ubojica...
On i njegova horda nam kradu hranu i ostavljaju nas da umremo od gladi.
Ne samo to, i žene nam... - Samo trenutak.
Ako tražite zaštitu zašto ne odete kod šerifa?
Išli smo, i to dva puta.
Bude tu neko vrijeme, ali ne može cijelu vječnost.
I onda ode.
A kada on ode, Calvera se vrati.
I tako svake godine.
I tako će stalno, sve dok ga netko ne zaustavi.
Sjednite.
Morate nam pomoći.
Moramo kupiti puške, ali mi se puno u to ne razumijemo.
Da li bi kupili puške za nas?
Puške su skupe, a i teško se nabavljaju.
Zašto ne unajmite ljude? - Ljude?
Revolveraše. Danas su oni jeftiniji od pušaka.
Da li bi ti preuzeo taj posao? Bili bi ti zahvalni.
Žalim, nisam ja za taj "zahvalni" posao.
Ne, ne nudimo mi samo to. Hranit ćemo vas svaki dan.
Imamo i ovo. - Što je to?
Možemo prodati ovo za zlato.
Sve što imamo i sve vrijedno u selu.
Ja dosta naplaćujem za moj posao ...ali nikad sve.
Hoće li biti dovoljno?
Vidite, ako otjeramo te bandite,
život u našem selu bi bio vrlo lijep.
Što se tiče nas, mi možemo trpjeti, ali ne i djeca.
Ona plaču zato što su gladna.
Da li znate što vas čeka kada započnete tako nešto?
I mi ćemo se boriti. Svi do jednog!
Kada Calvera bude dolazio, zvono na crkvi će se oglasiti.
I borit ćemo se puškama ako ih budemo imali.
Ako ne...s mačetama, sjekirama, bilo čim!
Započnete li to, budite spremni za ubijanje, i još ubijanja.
I još više ubijanja, sve dok uzrok ne nestane.
Razumijemo. - Uzeli smo i to u obzir.
Da li su svi u selu za to? - Do posljednjeg čovjeka.
Vidjet ću što mogu učiniti. - Hvala vam. Pričekat ćemo...
Ne, stanite... Nisam rekao da ja idem.
Raspitat ću se okolo za ljude.
Neće biti problema za ljude. Svi nose pištolje.
Da. Kao što nose i hlače. To se i očekuje.
Ali dobar revolveraš, to je nešto drugo.
A kako ćeš znati da je dobar? - Ima načina.
Naprijed!
Priča se da tražiš ljude. - Tako je.
Ljudi koji znaju s time.
Dobar sam u tome. - Jesi li brz?
Isprobaj me. - To ću upravo učiniti.
Priđi bliže.
Stavi ovako ruke.
A sad pljesni.
Brže.
Najbrže što možeš.
Sad ti probaj.
Vrlo mlad i vrlo ponosan. - Da.
Groblja su puna "vrlo" mladih i "vrlo" ponosnih.
Naprijed.
Bez trikova, Chris.
Harry! Drago mi je što te vidim.
Chris... - Što radiš u ovoj rupi?
Čujem da imaš posao ovdje? - Ali ne i za čovjeka tvoje klase.
Meni svaki dolar izgleda kao svaki drugi.
Ovdje ima samo hrane, Harry.
Jedan zlatni orao, prenoćište, hrana i 6 tjedana druženja sa seljacima.
Ej, ti zafrkantu...
Ne bih te htio daviti, ali ti uvijek znaš što se događa.
Harry!
Ispričavam se.
Dobro, to je na vrhu. Što ima ispod?
Samo to što sam ti rekao. - Zlato? Stoka?
Samo to što sam ti rekao. - Da, dobro, hajde.
Dobro, reci mi što možeš. - Harry, molim te ne zaključuj tako brzo.
Dobro, slažem se, u igri sam. Ti prljavi psu.
Stavite ulog!
Pet.
Osam.
Opet pet.
Onom kauboju što stoji pored stola.
Želim ga počastiti jednim pićem. - Da, gospodine.
Gospode, vidi ovoga! Vidi mu samo ožiljak preko lica!
Nama treba onaj koji mu je to napravio.
Brzo učiš.
Slijedeće bacanje.
Ništa!
Slijedeći!
Onaj gospodin tamo želi vas počastiti pićem.
Četiri!
Vin. - Zdravo.
Hoću te častiti. - Whiskey.
Našao si neku šljaku? - Da, u jednoj trgovini.
Pazi...prodavač bombona.
Bombona. - Pa, to je baš posao od ukusa.
Čuo sam za neki posao. Neko selo na granici, mora se čuvati,
...ali nisam čuo koliko se plaća. - Dvadeset dolara.
Tjedno? - Šest tjedana, za cijeli posao.
Pa to je smiješno.
I ti si za to čuo? - Da. Blizu granice.
Treba sačuvati selo... Njihovo selo.
Za 20 dolara. - Sada skupljam ljude.
To nije dovoljno ni za municiju.
Selo je siromašno. - Razumijemo te.
U trgovini ćete zaraditi puno više. A posao je siguran i dobro plaćen.
Tako je.
Koliko ih imaš?
Tražim čovjeka po imenu O'Reilly.
Ima jedan otraga, ne znam mu ime. Cijepa drva za doručak.
Dobro jutro.
Ja sam prijatelj Harrija Lucka. Rekao mi je da si bez novaca.
Ma ne. Radim ovo zato što sam ekscentrični milijuner.
Imam posao za šest ljudi, da pripazimo na jedno selo.
A koliko protivnika? - Tridesetoro.
Divim vam se na hrabrosti, gospodine.
Harry mi je rekao da si napravio veći podvig u okrugu Travis.
Platio mi je 600 dolara za taj posao.
I onaj posao sa Salinasom. Završio si ga za manje od mjesec dana.
Za taj mi je platio 800 dolara. - Puno koštaš.
Da, skup sam.
Nudim ti 20 dolara.
Dvadeset dolara?
U ovome trenutku i to je mnogo.
Gdje te mogu naći? - Ovdje.
Opet ti kažem da ne može. - A ja ti kažem da može.
Taj koji to kaže je lažljivac! - Nemoj tako glasno! Može te čuti.
Ma pet centi ne dajem na to da li me čuje ili ne čuje.
Dajem dvomjesečnu plaću da nije tako.
Ne bih se kladio s tobom.
Ni ja. Kažem ti što mi je rekao i ja mu vjerujem.
Znači, jedan od nas dvojice je lažljivac. - Nije teško pogoditi koji.
Britt! Britt, probudi se!
Tebi govorim! Pogledaj me!
Flin mi je rekao što si rekao. Ja kažem da nisi u pravu, a što ti kažeš na to?
Što je? Da se ne bojiš reći mi da nisam u pravu?
Vidiš da sam te pobijedio! Što sad kažeš?
Pa?
Flin, što ti kažeš? - Ne znam. Možda je bilo blizu...
Blizu? Kako? Vidjeli ste što je bilo. Ja sam pobijedio!
Ti im reci! Ja sam pobijedio? - Ne.
Ti si lažljivac!
Kažem ti si lažljivac!
Kažem ti si kukavica i lažljivac!
Ustani! Hajde da to napravimo ozbiljno!
Ustani! Ustani kada ti kažem!
Tako mi Boga, ostat ćeš tu gdje si.
Daj znak! - Neću to učiniti!
Daj znak! - Wallace, ostavi to!
Ostavi me na miru!
Daj znak.
Britt! - Chris!
Moramo popričati.
Jesi li imao sreće?
Našao sam čovjeka koji je savršen.
Ne zna se da li je bolji s nožem ili pištoljem, ali se nije složio.
Zbog novca? Malo mu je?
Ne interesira ga novac.
Čovjek tog ranga koga novac ne interesira?
Prijatelju, nisu svi ljudi isti.
Neke interesira samo novac.
Druge interesira samo opasnost.
I nadmetanje.
Taj što je dobar s nožem, s kim se takmiči?
Sam sa sobom.
Hej, ti! Tebe sam tražio. - Što mi to imamo ovdje?
Nije važno, on zna.
Kaže: "Pljesni rukama".
"Pljesni da vidim koliko si brz." Pljesni...
Čovjek dođe kod njega zato što ga poštuje...
...i zato što bi mu bilo drago da radi s njim...
...a on ga napravi kretenom s nekom dječjom igrom!
E, sada je dosta!
Bježi od mene, razumiješ li?
Hajde da vidimo koliko si sada brz.
Ne igramo se sada? Bez pljeskanja. Bez takvih gluposti.
Izvadi pištolj!
Hajde, 'vadi pištolj!
Brate, nemoj tako! - Što nemoj tako?
Miči mi se, ti prljava seljačino!
Misliš da neću to napraviti?
Misliš da samo pričam?
Ej, ustaj! Čuješ li me?
Ustani i suprotstavi mi se!
Čuješ li me?!
Hej ti, dodaj mi pištolj.
Žao mi je zbog ovoga, prijatelju. Pusti ga da odspava, da ga prođe.
A kada se probudi vrati mu pištolj i daj mu da popije.
Predomislio sam se.
Jedan čovjek vas čeka u sobi. Kaže da vam je prijatelj.
Sjećaš me se?
Da.
Trebaju ti ljudi za posao u Mexicu.
Tako je. - Za koje vrijeme?
Od četiri do šest tjedana. - Kada se ide?
Koliko se plaća za posao?
A ja mislio da tražiš braću Johnson. - Našao sam ih. Koliko plaćaš?
Dvadeset. Sutra idemo. - Tražim novac unaprijed.
Nisam platio stan zadnja dva dana.
Dvadeset dolara? Sigurno je hotel s pet zvjezdica.
Da, živim u dobrom hotelu s prljavom prodavaonicom otraga.
I za to plaćam 10 dolara dnevno.
Da, stvari idu naviše kako vrijeme prolazi.
Na kraju grada je perionica rublja. Tamo me pokupite.
Dobar je s pištoljem.
A skupljao je i priloge za crkvu.
Chris!
Da? Od zore nas prati.
Imaš li predodžbu tko je? - Da, mali iz bara.
- On ne prihvaća ne kao odgovor. - Ne pokazuje baš mnogo razuma, zar ne?
Počeo mi se kočiti vrat držeći ga na oku.
Ako ga ne možeš zaboraviti, zašto ne jašeš naopako?
Pa dobro, ionako neće dugo.
Je li tako?
Jaše tamo, po toj prašini i vrućini, koji glupan!
Da. Nije on pametan kao mi!
Da.
Zamisli da ti je prijatelj tamo negdje i da nema ništa za jelo?
- Što misliš, da mu odnesem malo? - Nije to hrana za čim je on gladan.
Trebala bi mu traka za repić. On je kao dosadni svrab.
Ostavi ga na miru.
Ovo je slobodna zemlja. - I njegova, također.
Znaš, to je baš zabavno. Sada je nestao. Izgleda da nas je izgubio.
Gdje su svi nestali?
Gdje su, Thomas?
Louis! Asusion! Demitrio!
Emilio! Sotero! Kakav je ovo doček?
Izađite! Izađite i poželite im dobrodošlicu prije nego što umremo od srama.
Hilario, prestani se derati.
Vi to zovete dobrodošlicom? Što im je na pameti?!
Uđite, sigurno ste žedni.
Morate ih razumjeti. Oni su seljaci.
Boje se svega i svačega.
Boje se kad ima kiše, kad nema kiše...
Ljeto je možda pretoplo, zima - prehladna.
Kad ima malo svinja, seljak se boji da će on umrijeti od gladi.
Ako ih ima više, boji se da će one umrijeti od gladi.
Nema potrebe za ispričavanjem, nismo ovdje zbog govora i cvijeća.
Sutra je godišnjica sela. Bit će proslava.
E, onda ćete vidjeti selo u boljem svijetlu.
Tko zvoni?!
Tko je dao uzbunu?!
Ja!
Hvala vam prijatelji, što ste izašli da nas pozdravite.
Hvala vam što ste nam pokazali vaša lijepa lica.
Hvala vam, hvala. Kukavice!
Trčite naokolo kao kokoši!
Došli smo u ovu pustoš.
Riskiramo živote ne bi li vam pomogli. A vi?
Vi se skrivate od nas.
Skrivate! Od nas!
Ali druga je priča kada ste u opasnosti, ha?
Mogli biste izgubiti vašu dragocjenu žetvu.
Onda ste se okupili oko nas. Ha?
Pa, mi smo ovdje, moji prijatelji i ja.
I ovdje ćemo ostati.
A vi?
Morat ćete nam dokazati da ste vrijedni toga da se borimo za vas.
Sad se vratite u svoje kuće. Vratite se na posao. Hajde!
Javit ćemo vam kada da se borite i kako. Vratite se! Svi na posao!
Vratite se!
Sada nas je sedmorica.
Bio sam u gradovima gdje su djevojke vrlo lijepe.
Istina, bio sam u nekim gradovima gdje su sve bile ružne.
A ovo je prvi put da nema djevojaka... osim djece.
Ako ne budemo pazili, mogli bismo imati vrlo miran društveni život ovdje!
Nije ni tako loše. Ima već dovoljno gužve oko fontane.
Predviđam da će do sumraka doći do preokreta.
Stanite s glazbom. Izvedite drugu igru.
Britt, mali je vidio tri Calverova čovjeka.
Konji su im na brdu.
Lee!
Uhvati ih žive.
Pokazat ću vam gdje su.
Ricko! Zna on gdje je brdo.
Britt, nisam htio da... - Ušuti!
To...to je bio najbolji pogodak koji sam vidio!
Najlošiji. Gađao sam konja.
Calvera je poslao tri čovjeka kao izvidnicu.
Sigurno su nas vidjeli.
Ali ono što su vidjeli ponijet će sa sobom u grob.
Neka nam je gospod Bog u pomoći ako sada dođe.
Ne bi on poslao ljude da špijuniraju da je u blizini.
Znači, imamo se vremena spremiti. Za iznenađenje.
A pošto on jaše bez znanja o dočeku ovdje možemo se pripremiti za njega.
Obećali smo vam da ćemo vas naučiti nečemu vezano za cijenu kukuruza.
Nišaniš... Povlačiš... Pucaš...
Lijepo se namjesti.
Ispustiš li prvu šansu, za drugu možda nećeš imati vremena.
Drži je čvrsto uz rame.
Ako ne, dvije stvari će se dogoditi...
Prvo, upropastit ćeš metak, drugo, slomit ćeš rame.
Sada zatvori oko. Gledaš tu, tu, i u metu.
Pucaj. - U onu stijenu?
Ne, u čovjeka koga hoćeš ubiti.
Bravo!
Uh, da imamo više pušaka... - Imat ćete.
Kako? - Kao i ove što ste dobili.
Od Calverinih ljudi.
Oni što špijuniraju, oni će donijeti.
Kao paketići od Djeda Božićnjaka.
Ako Calvera ne dođe poslije ovoga, bit će šteta.
Velika je lisica taj Calvera, ha? - Ne lisica senjor, kojot.
I kako je saznao za zlatni rudnik?
Zlatni rudnik? - Kakav zlatni rudnik, senjor?
Znaš ti, onaj na planini. - Na našoj planini?
Nisam znao da imamo zlatni rudnik ovdje.
Ustvari, kada razmislim, bit će da je rudnik srebra.
Što je bilo s njim? - Ni tog rudnika nemamo.
Mislim onaj stari. - Nikada ga nismo imali.
Gdje ste čuli za to zlato i srebro, ha?
Hajde, idemo momci. Još malo pa se neće vidjeti.
Samo mi nešto napravi i ubit ću te!
Ej, skoro si mi iskopala oko! - Pusti me!
Samo me ugrizi i ugrist ću i ja tebe!
Bolje se smiri da te ne bih bacio u vodu!
Grubijane jedan. - Ušuti!
Prestani! - Pusti me!
Gdje su druge, ha? - Nikada ti neću reći!
Vidite što sam ja našao.
Tko je ona? - Iz našeg sela je.
Eto gdje su. Sakrili ste ih.
Naravno da su ih sakrili! Ali nam nisu rekli gdje.
Strah ih je. Strah ih je od mene, od tebe, od njega.
Od svih nas. Seljaci...
Roditelji su im rekli da smo grubijani.
Mogli smo biti.
Moje je mišljenje da je bolje da nam vjerujete...
...ali kako god hoćete.
Ako su sve tamo, zašto ih ne dovede?
Zašto? Što će nam? Neka ih Calvera nađe.
On će se pobrinuti za njih. - Dovedi ih! Pokaži mu put.
Gospođice...
Hajde, mali anđele!
Nježno dečko, nježno...
Puno vam hvala gospođice, na ovoj predivnoj večeri.
Kakvo je jelo? - Odlično.
Pile enchilados, griz, sve španjolsko. Dobro izgleda.
Da, oni baš znaju kuhati. Sjedni, uzmi i probaj.
A znate li što oni jedu otkad smo mi došli?
Tortilju i grah. Samo to.
Zahvaljujem, gospodine. - Nema na čemu.
Zahvaljujem. - Nema na čemu.
Da nemaš možda stariju sestru?
Ne, senjor. Hvala puno. - Nema na čemu.
Jedan-dva-tri-četiri.
Miguel, zar ti nisam rekao da stisneš? Isto kao kada muzeš kozu.
Da, ali uzbudio sam se. - Pa, nemoj se uzbuđivati.
Hajde, sad stisni. Polako, ali stisni.
Stisni...
Stisni! Slušaj... Nemoj pucati iz puške.
Uzmi pušku ovako i koristi je kao palicu. Razumiješ?
Razumijem.
Flako!
Zahvaljujem.
Dobar dan. - Zdravo.
Došli smo te premjestiti u selo. - Da me premjestite u selo? Mene?
I sve koji ovdje žive. - A, ne.
Ne možemo vas paziti ovdje. - Rohas će vas primiti kod njega.
Rohas, ha? Njegove priče će me ubiti.
Pa, možda netko drugi.
Oni su svi seljaci.
A seljaci ne pričaju ništa drugo osim o žitu i ženama.
Žito me nikada nije privlačilo.
A što se tiče žena, bio sam drugačiji kad mi je bilo 83.
Ostajem ovdje.
A što ćeš kada Calvera dođe?
Pa, ta razonoda nije loša za moje godine.
Ne brinite se. Zašto bi me ubio? Meci su skupi.
Dobro, kako hoćeš. - Ti se pripazi.
Jeste li spremni za njega? Što kad bi sad došao?
Podsjeti me na onog momka što je pao s desetog kata.
I što je bilo?
Dok je padao vikao je: "Za sad je dobro. Za sad je dobro."
Prije svega, hoću vidjeti taj jarak. - Više vode za kukuruz.
I puno novih stijena. - Građanski napredak.
Ej, Chris, a ova mreža?
Pa, ako je ne bude vidio...
za jahače će to biti neočekivano.
Ako, brate. Ako!
Da. - Da.
Trebao sam pretpostaviti zašto mi se ljudi nisu vratili!
Koliko vas su iznajmili? - Dovoljno.
Novi zid?
Ima puno novih zidova. Svuda okolo.
Neće me zadržati da uđem.
Napravljeni su da ostaneš u njima.
Čujete li to? U zamci smo. Sva četrdesetorica.
Protiv troje. Ili samo četvoro?
Ne vjerujem da su si mogli više priuštiti.
U paketu smo jeftiniji.
Znači pet. Čak ni petorica nam neće zadati problem.
Neće biti problema ako odmah odete.
Da odemo? Da odem u planinu i da čekam zimu.
Gdje ću nabaviti hranu za moje ljude?
Kupite ili idite.
Možete i zaraditi za nju.
Sedam.
Zašto mi se čini da ćete mi zadati problema?
Mi ne radimo probleme. - Mi radimo s olovom, prijatelju.
I ja. U istom smo poslu, ha?
Samo kao konkurenti. - A zašto ne kao partneri?
A ako vam predložim sve na jednake dijelove?
Na što? - Na sve. Do zadnjeg zrna.
A ljudi u selu? Što s njima?
Ostavljam ih tebi.
Zašto bi se ljudi naše profesije brinuli oko toga.
Možda si vjernik.
Da je Bog htio šišati, napravio bi od njih ovce.
Što kažeš? - Odjaši.
Čuješ li što kaže, Soltero? Kaže odjaši. Meni!
Kaži mu da nestane prije nego što postanem ljut.
Njemu i drugima.
Jer ako odem praznih ruku,
svi u selu će mi odgovarati kada se vratim!
Nećeš se vratiti. - A zašto?
Nećeš imati pušaka. Uplašit ćete se i ispustit ćete ih.
Velikodušnost. To mi je bila prva greška. Ostavim im malo...
...da se odmore, a oni mi stvaraju neugodnosti.
To ti kaže da prije ili kasnije
čovjek ne treba pokazivati ni malo milosti.
Ti si bio na sigurnom iza stijene, a ja sam bio na polju.
Njih desetoro je krenulo na mene, vrištući kao vragovi.
Malo prije si rekao da ih je bilo petoro. - Možda se množe kao zečevi.
Deset ih je bilo! Deset!
Dobro smo im pokazali. - I opet ćemo, ako treba.
Rasturili smo ih na komadiće. - Sve ćemo ih pokopati.
I Calveru isto!
Ima li nešto? - Ni traga.
To je peh.
Zamisli... ja ga znam još kada je bio miš.
Nikada nisam bio toliko uplašen. Noge su mi bile kao od želea.
Nisam ni mogao pretpostaviti.
Ostavit će nas na miru. - Misliš?
Otići će, ne brini se. Ima i drugih sela.
Sela koja nisu jaka kao mi.
Senjor!
Susjedi, popijmo s prijateljima.
Nabavili su nam oružje, borili se za nas
i zauvijek će živjeti u našim srcima.
Nisu otišli.
Vidiš li odakle puca? - Ne.
Mislim da su dvoje. - Troje.
Zašto se glupira, prosut će mu mozak.
Chico, ostani miran!
Na tri? - Tri.
O'Reilly, vidiš li ih?
Ne, jako su daleko.
Chris... - Da?
Probajte se odšuljati do stijene. Ja ću vas pokrivati.
Chico, pazi na zadnja vrata!
Natrag!
Vraćajte se!
Što je s vama? Što radite? Lezite dolje!
Luda djeco, možete stradati! - I ti možeš.
To je nešto drugo!
Ovo je moj posao. - I naš također.
Svi nam govore: Sakrijte se. Sagnite se, sakrijte se.
Ali mi se ne bojimo.
On je vrlo hrabar. Zaista. - I on je. Svi smo hrabri.
Do posljednjeg dječaka u selu.
Imali smo sastanak. Izvlačili smo slamke i dobili tebe.
Dobili mene? Kako dobili mene?
Ako te ubiju, mi ćemo te osvetiti.
I na grob ćemo ti donositi svježe cvijeće svaki dan.
Baš si me utješio! - Jesam li ti rekao da će mu se svidjeti!
Samo se nemojte razočarati ako plan ne uspije.
Nećemo. Ako ostaneš živ, isto ćemo biti sretni.
Možda i sretniji. - Možda...
Vidiš li ga? - Ne.
Da li ti se ruke znoje pred borbu?
Svaki put. - I moje se znoje.
Smiješno... ruke mokre, a usta suha.
Čovjek bi očekivao obrnuto.
Da li te moja priča zamara?
To je... zato što me je strah, razumiješ.
Da, sigurno ti je lijepo što si otjerao Calveru, ha?
Da... I ne. I jedno i drugo istovremeno.
Ma, kad se sjetim što nam je do jučer radio...
I kako sam se danas osjećao...
Kada sam ga vidio kako bježi. Od nas!
Čovječe, to je osjećaj za koji vrijedi umrijeti.
Jesi li ti nekada osjetio tako nešto?
Nije mi se dogodilo puno, puno godina.
Zavidim ti.
Što radiš ovdje? - Nemoj se tako ponašati.
Vrati se! - Nemoj se tako poigravati.
Dobro, neću. Vrati se.
Da li te boli? - Što?
Ne! - Oprosti što sam to napravila, ali pomislila sam...
Ti znaš što sam mislila... - Da, da, znam.
Ne bojim se ja tebe. Već moj otac.
On kaže: "Skloni se od tih ljudi."
"Oni su brutalni, grubi."
U pravu je? U pravu je, znaš!
Hajde, vrati se kući sada. - Nije u pravu.
Bolje idi kući svejedno, nemoj da sazna da si ovdje.
On zna. Kazao je da će me kazniti što sam ga postidjela.
Ali nije me briga.
Uhvatili su. Uhvatili su ih sve!
Misliš da će odustati? - Sumnjam.
Mislim da su tamo negdje i samo čekaju da nas napadnu.
Znači Calvera nije otišao? - Misliš da je tako lako?
Što da radimo sada? Što ti kažeš?
Ja? - Pa ja radim za tebe.
Što drugo raditi nego čekati?
Calvera će sam doći. - Točno.
Bolje da smjenimo stražu. Sigurno su umorni.
Da si ti Calvera... - Da?
Otišao bi, zar ne? Ako bi platio cijenu
koju smo mu mi danas naplatili, da li bi otišao?
Da, ali samo... - Samo, što?
Samo, ja nisam Calvera.
Uzmite puške i pištolje i idite van.
A sad, idite na zadatak.
Daj hrane ženo. Ljudi su gladni.
To je bilo nešto najveće... - Evo ti nov šešir, sinko.
Kako mi stoji? - Veliki napredak.
Znaš što? Izmislit ću pjesmu o tebi i šeširu.
Seljani obično naprave pjesmu kad se nešto ovako dogodi.
Poslije će je pjevati godinama. - Misliš li da je vrijedno toga?
Zar ti ne misliš?
Ma, samo moraš znati pucati. Ništa važno.
Hej, kako možeš govoriti tako?
Pištolji su te doveli do toga što si sad. Zar nije tako?
Kaži, zar nije tako? - Naravno da je tako.
Poslije nekog vremena možeš zvati šankera po imenu. Nekih 200 njih.
Rentiranih soba: 500. Jela koje si pojeo u kavanama: tisuću.
Kuća: nijedna. Žena: nijedna. Dijete... nijedno.
Izgledi za bolje... nula.
Propustio sam nešto?
Da. Mjesta za koja si vezan... nijedno.
Ljudi koji ti nešto znače... nijedan.
Ljudi koji bi stali uz tebe... nijedan.
Progutana uvreda... nijedna. Neprijatelj... nijedan.
Nemaš neprijatelja?
Živih.
To je aritmetika koju ja volim.
I ja sam je volio u tvojim godinama.
A sad uzmi tu pušku i daj je nekom tko je zna koristiti.
I pitaj Calveru kakvi su mu planovi za noćas.
Da, pitaj ga da napravi pjesmu za tebe.
Andres, Lorenco i Filipe se nisu vratili.
To je tri!
Armando na verandi. - To je četiri.
Jorge i Memo u prolazu, kada su ih uhvatili u mrežu.
Loše... Pet i šest.
Emilio, pao kod zida. - Sedam.
Hose kod fontane.
Osam. - I Grigorio kod fontane.
To je devet. - Devet.
Fortuno u jarku.
Rico u polju gdje su ga posjekli u komade!
To je deset i jedanest. Nastavi.
Priča, priča...
Mrtvi su svejedno! Zaboravite ih!
Još nas ima ovdje da ih natjeramo da nam plate...
...za naše prijatelje dolje.
Dobro je. U redu si.
Sanjao si. To je samo loš san.
Ne boj se.
"Ne boj se." Moja svakodnevna rečenica.
Po deset tisuća puta dnevno. - Senjor, ne kažnjavaj sebe.
Čovjek koji se toliko puta borio mora imati puno hrabrosti.
Da...
Do trenutka kada izgubiš živce.
Osjetiš to. I poslije čekaš.
Čekaš metak koji je brži od tebe.
Senjor, nemoj...
I laži koje pričam da bi slagao sebe. Nemam neprijatelja...
Živih...
Izgubio sam račun mojih neprijatelja.
Ali mi smo prijatelji sada. - Da!
A najveća glupost mi je ta da se dođem ovdje sakriti!
Dezerter koji se skriva na sred bojnog polja.
Jedna. A bilo je vremena kada sam hvatao i sve tri.
Mi znamo što je to strah. Cjeli svoj život živimo s tim.
Samo se mrtvi ne boje.
Rico!
- Evo, samo minutu mama!
Deset minuta ću se praviti da spavam,
pa se vraćam na dužnost. Je li tako, Bernardo?
Da, ali ne ti, Huan. - Ti si još mali. Hajde!
Bernardo O'Reilly. Da nisi usvojen?
To je moje pravo ime.
Meksikanka i Irac, a ja sam na sredini.
Gledajte pažljivo.
Vidite? Sve tri su okrenute.
Da li i ti možeš? - Naravno, vrlo je lako.
Što kažeš na jedan... prijateljski prijedlog? Da se kladimo?
Senjor, znate da nemamo novca. - Ne mora novac.
Ono što ste sakrili od Calvere. Na primjer, skupocjeno kamenje.
Skupocjeno kamenje?
Rekli su mi da u planinama ima puno skupocjenog kamenja.
Opal, smaragd, safiri...
A, da, da. To je sama istina. - Nema govora.
Pa onda...
Ne! Kao kada ja završim sve moraju biti gore.
Daj meni da ja probam.
A to kamenje? Gdje ste ga našli?
Točno tamo gdje kažeš, senjor. U planinama.
Dobro, a gdje u planinama? - A, to ti ne mogu reći.
Evo, uspio sam! - Dobro. Ostavi to.
A zašto mi ne možeš reći?
Zato... što nikada nisam našao to skupocjeno kamenje.
Čekaj, da ne misliš na Asteška nalazišta
zakopana u planini kada su Španjolci došli?
Točno to govorim. Asteško blago.
Našli ste tako nešto? - Da je tako, ne bih sjedio ovdje.
Živio bih u palači u velikom gradu.
Pa reci onda zašto se Calvera mota ovdje?
Calvera! Završili smo s njim danas. Od sutra ga više nema.
Neće biti.
Nikud on neće otići. - Zašto tako pričaš?
Calvera se boji jer nema hrane za zimu.
Plaši ga to što ljudima nije dao hranu tri dana.
Cijena kukuruza se sada povećala. Gladuju.
Otkud znaš? - Gladni su i bez novca.
Otkud znaš?
Bio sam tamo.
Bolje da se pripremimo za njih.
Zato što će oni pobijediti ili poginuti.
Ne daj Bože da pobjede. - Neće pobijediti.
Da nisi Gopod Bog kada si toliko siguran?
Opkoljeni smo. A i njih je više nego nas. Što da radimo?
Da se nastavimo boriti.
Da ginemo jedan po jedan? Nismo te zbog toga unajmili!
Kad nešto započneš, nema stajanja. - On zna to. I ja sam mu rekao!
Ne interesira me! Idite! Svi idite!
Uzmite konje i idite. - Neka Calvera uzme hranu.
Dat ćemo mu što hoće. Bar ćemo ostati živi.
Tišina, saslušajte me!
Ne! Lako je njemu reći "borite se".
On nema sina, kćerku, ženu.
Idite, prije nego što bude prekasno!
Da li to hoćete? Odgovorite mi!
Tko je da ostanemo, a tko je da odemo?
Hoću odmah znati.
Ne budite ludi. Pretvorit ćete selo u groblje.
Recite im da odu! To je jedino što mogu učiniti.
Reći ću ti što ću napraviti.
Ubit ću svakog tko se bude htio predati.
Bog mi je svjedok. Prvi koji to napravi, ode glava!
Mi smo započeli ovu borbu i završit ćemo je. S tobom ili bez tebe.
Ne kažem da moramo birati,
ali moramo ozbiljno odlučiti što da radimo.
Počinjete se ponašati kao da nemate nimalo zdravog razuma.
Mislite da Calvera ima još neko selo gdje bi mogao otići?
Mislite pogrešno. - To nam je jedina zabava u gradu.
- Ne govori u ime svih. - Nisam rekao da morate.
Samo kažem da se ponekad treba poviti na povjetarcu, ili pucaš.
Da li idemo?
Vrijeme je da idemo. Selu neće biti gore nego što je bilo prije našeg dolaska.
Zaboravljate jedno. Sklopili smo ugovor.
- To baš i nije neki službeni ugovor. - To je vrsta dogovora koga se držiš.
Plemenite misli, ali stvari sada stoje drugačije.
- Ne znam. - Nejednakost u snagama je pakleno velika.
Vrlo velika.
Znači idemo? - Ne. Smanjit ćemo nejednakost.
Pređem planinu, prođem stražu i ravno u tabor.
Sjednem, popušim cigaretu s njima i porazgovaram.
Iznenada pogledam. Calvera točno uz mene...
Odmah do mene. A kad sam se vratio s vijestima
trebala si vidjeti kako su me pogledali Britt i Chris.
Oni su vidjeli jednu ili dvije stvari u svoje vrijeme, i napravili također.
A to nisu ljudi koje možeš lako impresionirati. O, ne.
Ali kada su me pogledali... Znao sam da sam postao jedan od njih, konačno.
Pa,
možda bi bilo bolje da me i ti pogledaš također.
Ličim li ti na čovjeka koji bi živio na ovakvom mjestu?
Da zakopam život radeći na polju?
Da budem ratar? Seljak?
Razumiješ što ti pričam?
Gdje god budu pošli Chris, Vin, Britt i ostali, i ja idem s njima.
Ako misliš da me možeš nagovoriti da se predomislim,
...zaboravi.
Želim da razumiješ to.
Ne mogu ti dati ništa osim ovoga.
Ja ću napasti Calveru. Rastjerat ću mu konje.
Poslije i ako napadnu, morat će pješačiti.
Ja idem s tobom. Poznajem svaki kamen.
Ne. Ostani. Ti odgovaraš za selo.
Možeš računati na mene. - Znam.
Otišli su napasti selo. - Ne, čuli bi se pucnji.
Otišli su.
Dobra večer.
Možete umrijeti svi... Ovako. To hoćete?
Imamo li izbora?
Naravno.
Sjednite. Porazgovarajmo.
Stvari su se okrenule sada? Pitate se kako?
Vaši prijatelji vas ne vole više.
Tjerate ih na mnogo odluka.
A ja imam samo jednu: "Radite kako vam kažem".
Ne budite iznenađeni. Moj dobar prijatelj Soltero me je pozvao.
Razumiješ?
E, sad da pričamo o biznisu.
Mogu vas pobiti sve. Slažete se?
Znači, ne slažete se. Samo, ja vas neću ubiti.
Zašto si toliko velikodušan? - Iz praktičnih razloga.
Došli ste sa sjevera.
Možda bi mi neki tvoji prijatelji mogli napraviti probleme.
Čovjeku koji ne želi probleme...
ovdje kažemo:
"Lopov koji krade od lopova, bit će proklet sto godina."
I što mi ostaje? Samo jedno... opraštam vam.
Odjašite. - Samo tako?
Da, samo tako. I još ću vam olakšati.
Hoćete hrane? Dajte im hrane. Vode? Dobro, voda.
Konje? Osedlani su i čekaju. Oružje?
Skinite opasače i ostavite ih ovdje.
A što s ovim ljudima? - Što će biti s tim ljudima,
bit će isto, ubio te ja prvo ili ne.
Samo mali gest, ha?
Da pokažemo ovim ljudima tko je ovdje pravi gazda.
Vi odete, a ja vam poslije vratim oružje.
Znam da biste željeli upotrijebiti to oružje protiv mene.
Ali samo ludi ljudi čine istu grešku dva puta.
Stvarno ne razumijem zašto su ljudi kao vi uopće uzeli ovaj posao. Zašto?
- I ja se sam pitam. - Ne, hajde. Hajde, kažite mi zašto.
Poznavao sam momka u El Pasu koji je skinuo svu odjeću i skočio na kaktus.
I ja sam ga pitao isto pitanje: zašto?
I?
Rekao mi je "Činilo mi se kao dobra ideja u to vrijeme."
Dobro!
Točno.
Uzmite vašu odjeću, sedla. Sve što želite, uzmite.
Vaši prijatelji ovdje i ovako vam duguju dosta.
Santos, pokupi im puške. Cirilo, pištolje.
Znaš, kada sam prvi put uzeo posao kao plaćeni revolveraš,
jedan momak mi je rekao "Vin, ne smije te biti briga."
To je tvoj problem.
Posljednja stvar koja mi treba, je da mi netko govori o mom problemu.
Kao što rekoh ranije, to je tvoj problem.
Upleo si se u ovo selo i u njegove stanovnike.
Da li se ikad umoriš od slušanja samog sebe?
Razlog zašto razumijem tvoj problem tako dobro,
je zato što sam i ja upao u istu zamku.
Da.
Prvog dana kako smo došli počeo sam misliti...
možda bih mogao ostaviti moj pištolj, smiriti se i uzeti nešto zemlje,
uzgajati neku stoku.
Stvari o kojima ovi ljudi ovdje znaju.
Nisam htio da misliš da si jedini naivac u gradu.
- Da li možemo s tobom, Bernardo? - Ne.
- Mi ti se sviđamo, zar ne? - Valjda je tako.
- Ti si jedan od nas, zar nije tako? - Da, ja sam jedan od vas, točno.
- Vodi nas sa sobom! Molim te?! - Ne!
Stidimo se što živimo ovdje. Naši očevi su kukavice.
Nemoj više nikada to reći o svom ocu.
Oni nisu kukavice!
Mislite da sam hrabar zato što nosim pištolj?
Vaši očevi su još hrabriji zato što nose odgovornost.
Za vas, vašu braću, sestre i vaše majke.
Ta odgovornost je kao stijena koja teži čitavu tonu.
I savija ih i pritišće sve dok ih na kraju i ne sahrani.
Nitko im ne kaže da to moraju. Oni to rade zato što vas vole i zato što to žele.
Ja nisam nikada imao tu vrstu hrabrosti.
Voditi imanje,
raditi kao mula, bez garancije da će išta dobiti - to je hrabrost.
Zato ja nisam nikad ni počeo nešto tako.
I nikada neću.
Mislite da je bolje s druge strane granice?
Tamo možete krasti stoku, pljačkati vlakove.
Svi vi imate face kao šerifi, maršali.
Jednom sam opljačkao banku u Teksasu.
Njihov guverner je poslao na mene cijelu vojsku. Cijelu vojsku!
Jedna mala banka. Je li vam jasno što mislim?
U Teksasu samo Teksašani smiju pljačkati banke!
Adios!
Adios.
Rekao sam vam da će nas prodati.
Seljaci...
Seljaci!
Nemaju časti, ni lojalnosti, ništa.
Oni se brinu samo o svojim dragocjenim usjevima i jadnoj prljavštini po kojoj kopaju.
Mrzim ih.
- Mrzim ih sve. - Naravno da ih mrziš.
Zato što si i ti došao iz sela istog kao što je ono.
Ti si i sam seljak.
Da.
Da, ja sam jedan od njih.
Ali tko ih je napravio takvim?
Ljudi s oružjem.
Ljudi kao Calvera i...
ljudi kao ti.
I sada ja.
Pa, što očekuješ od nas da budemo?
Nitko mi neće uzimati moj pištolj i govoriti mi da idem. Nitko.
Trebalo mi je dosta, dosta vremena da naučim moj lakat da spava na kamenju.
Sada se moram vraćati do granice da bih spavao u bijelim pokrivačima.
Mislim da ću odjahati natrag u to selo.
Vi ste ludi, svi vi! Neće pružiti ni mali prst da vam pomognu. Mislite o odnosu snaga.
Harry, nitko ne traži od tebe da se vratiš.
Odjaši, Harry. U redu je.
Kladim se da ćeš imati sladak život, zaista!
Hajde, Lee. Žele poginuti? Neka im.
Samo naprijed, Lee. Ne duguješ nikome ništa.
Osim samome sebi.
Vi ste ludi. Svi vi!
Hajde.
Čekaj Chris, izvući ću te odatle!
- Chris... - Da, Harry?
Mrzim umrijeti kao naivac.
Mi nismo ovdje došli čuvati samo dosta kukuruza i čili paprike...
Ovdje ima još nečeg, zar ne?
Da, Harry. Pogodio si točno u centar.
Znao sam.
Što je u pitanju?
Zlato.
- Vreće. - Zvuči divno!
- Koliko? - Najmanje pola milijuna.
- Koji bi bio moj dio? - Oko 70.000.
Nek sam proklet!
Možda ćeš i biti.
Morao si se vratiti.
Zbog mjesta kao što je ovo...
Zašto?
Čovjek kao ti?!
Zašto?
- Bernardo! Bernardo! - Ne. Ne, vratite se. Bježite!
Mi nismo... Mi nismo htjeli to napraviti.
Nismo htjeli to napraviti.
Vidite?
Rekao sam vam. Vidite vaše očeve?
Kako se ja zovem?
- Bernardo. - Bernardo!
U pravu ste.
Možete ostati, znate. Neće im biti žao ako ostanete.
I nama će biti žao što odlazimo.
Da. Borba je gotova. Vaš posao je gotov.
Za njih, ovo je početak sezone.
Kada dođe sezona za zahvalnost, pokazat će više.
Nismo više ni očekivali, starče.
Samo seljaci pobjeđuju.
Oni ostaju zauvijek.
Oni su kao zemlja sama. Pomogli ste im da se riješe Calvera,
kao što jak vjetar otjera skakavce s polja.
Vi ste kao vjetar... puhnete i odete.
Bog neka vas pazi. - Adios.
Adios.
Starac je bio u pravu. Samo seljaci pobjeđuju.
Mi smo izgubili.
Mi uvijek gubimo.
DVD obrada: Braća Karamazovi